El salari per hora a Espanya s’allunya de la mitjana de la zona euro
La retribució es queda en un 72,6% de la mitjana europea quan el 2008 era d'un 76,3%
![Una operaria en una fàbrica de vidre a Segovia.](https://imagenes.elpais.com/resizer/v2/TZWFTQKLXVITRN7YUYE735OYAU.jpg?auth=2dabbe64d74ae48645ee3fafd2d23ae05a232879a2b017bcc2832f6386672d9b&width=414)
![Manuel V. Gómez](https://imagenes.elpais.com/resizer/v2/https%3A%2F%2Fs3.amazonaws.com%2Farc-authors%2Fprisa%2F35da2825-f57d-4697-a034-3c552d3e6d5e.jpg?auth=b4278e49484bebabdaca8c21a69f76b9a4c0f1d65b98b0eeac8690c84a7eb805&width=100&height=100&smart=true)
La devaluació salarial ha allunyat els sous espanyols dels de la zona euro. El 2014 per cada hora treballada a Espanya es guanyava una mitjana de 15,7 euros, un 27,3% menys que en el conjunt de la unió monetària (21,6 euros). Sis anys abans, el 2008, l'hora es cobrava a 14,3 euros, un 24,3% per sota de la mitjana, segons l'estadística de sous divulgada recentment per l'Eurostat per a empreses de deu treballadors o més. La distància no només ha crescut en contraposició amb els socis de l'euro, també ho ha fet en relació amb la mitjana del conjunt de la Unió Europea. Es trenca així la tendència mantinguda durant els anys precedents en què Espanya estava en un procés de convergència.
La reducció de costos laborals com a via per recuperar la competitivitat perduda durant l'època de creixement va ser una de les apostes del Govern espanyol actual. Bona part de les mesures de la reforma laboral anaven en aquesta direcció. I aquesta aposta no va ser només espanyola, també a la resta de països amb dificultats econòmiques les polítiques adoptades volien aconseguir aquest objectiu. O ho feien per convicció o ho havien de fer per imposició.
La devaluació interna també era un dels objectius que buscava la troica (FMI, Comissió Europea i Banc Central Europeu) en les mesures que van acompanyar els rescats dels últims anys. En formar part d'una mateixa moneda i, per tant, no poder recórrer al tipus de canvi per poder guanyar competitivitat, la via que quedava als governs era la devaluació interna. I d'acord amb les dades, es veu que, en bona mesura, això s'ha aconseguit tant si es parla de salaris com de costos laborals (salaris, més cotitzacions i altres components).
De fet, si s'analitza la sèrie de l'Eurostat s'observa que al llarg d'aquests anys hi ha països en què la convergència amb el conjunt de la zona euro s'ha allunyat molt més que a Espanya. Grècia n'és el cas més extrem. El 2008, els 13,5 euros mensuals que es cobrava en aquest país per hora suposaven, un 29% menys que els 18,9 euros que es guanyaven de mitjana a la zona euro. En canvi, cinc anys després (el 2013 són les últimes dades disponibles a l'Eurostat per a aquest país), els grecs guanyen 11,4 euros per hora, una xifra que se situa un 46,4% menys que a la zona euro.
En una mesura molt menor que a Grècia, probablement, la zona zero de la crisi a Europa, també a Xipre, Portugal i Itàlia s'observa com els sous s'han allunyat dels que es manejaven de mitjana en el conjunt de la unió monetària. Cal tenir en compte que segons les dades mitjanes de salari per hora de l'Eurostat, entre el 2008 i el 2014, els salaris han baixat nominalment a Grècia i a Xipre. En altres països, la devaluació aquests sis anys ha arribat perquè els preus han crescut més del que ho han fet els sous i, per tant, han perdut poder adquisitiu.
El cas irlandès, un dels països rescatats, juntament amb Grècia, Portugal, Xipre i Espanya, és especial. També allà la troica i el Govern van voler la devaluació salarial i s'ha aconseguit. No obstant això, el que ha passat és que, com el 2008 els sous se situaven un 31% per sobre de la mitjana, ara aquesta distància s'ha reduït al 19%.
Tu suscripción se está usando en otro dispositivo
¿Quieres añadir otro usuario a tu suscripción?
Si continúas leyendo en este dispositivo, no se podrá leer en el otro.
FlechaTu suscripción se está usando en otro dispositivo y solo puedes acceder a EL PAÍS desde un dispositivo a la vez.
Si quieres compartir tu cuenta, cambia tu suscripción a la modalidad Premium, así podrás añadir otro usuario. Cada uno accederá con su propia cuenta de email, lo que os permitirá personalizar vuestra experiencia en EL PAÍS.
En el caso de no saber quién está usando tu cuenta, te recomendamos cambiar tu contraseña aquí.
Si decides continuar compartiendo tu cuenta, este mensaje se mostrará en tu dispositivo y en el de la otra persona que está usando tu cuenta de forma indefinida, afectando a tu experiencia de lectura. Puedes consultar aquí los términos y condiciones de la suscripción digital.
Sobre la firma
![Manuel V. Gómez](https://imagenes.elpais.com/resizer/v2/https%3A%2F%2Fs3.amazonaws.com%2Farc-authors%2Fprisa%2F35da2825-f57d-4697-a034-3c552d3e6d5e.jpg?auth=b4278e49484bebabdaca8c21a69f76b9a4c0f1d65b98b0eeac8690c84a7eb805&width=100&height=100&smart=true)