Els cinemes Texas de Barcelona tanquen definitivament per la crisi sanitària
Les sales del barri de Gràcia registraven una bona afluència de públic i un moviment veïnal lluitarà per la seva supervivència
Era l'última sala que quedava per obrir a Barcelona després de l'estat d'alarma i ja no ho farà. Els cinemes Texas, que es van reobrir a l'espai que ocupaven els antics cinemes Lauren Gràcia fa sis anys, el setembre del 2014, gràcies a una iniciativa del director de cinema i productor Ventura Pons, han anunciat el seu tancament definitiu després de mesos lluitant contra una crisi econòmica a la qual s'ha sumat la crisi sanitària pel coronavirus, segons ha avançat aquest divendres el rotatiu L’independent de Gràcia. “La pandèmia ha...
Era l'última sala que quedava per obrir a Barcelona després de l'estat d'alarma i ja no ho farà. Els cinemes Texas, que es van reobrir a l'espai que ocupaven els antics cinemes Lauren Gràcia fa sis anys, el setembre del 2014, gràcies a una iniciativa del director de cinema i productor Ventura Pons, han anunciat el seu tancament definitiu després de mesos lluitant contra una crisi econòmica a la qual s'ha sumat la crisi sanitària pel coronavirus, segons ha avançat aquest divendres el rotatiu L’independent de Gràcia. “La pandèmia ha estat el detonant”, comenta a EL PAÍS Ricard Almazán, director i programador de les sales. “Ja abans del confinament les coses no anaven bé i el tancament ja era un secret de domini públic que ara s'ha concretat”.
El cineasta català va deixar la gestió dels cinemes al març, quan es van haver de tancar pel confinament decretat pel Govern per lluitar contra l'expansió del coronavirus i, quan per fi, al juliol, van poder obrir les sales de cinema, el Texas va continuar tancat. “Hi havia un problema monetari evident”, diu Almazán. Aquest problema, possiblement, no deriva de la marxa dels cinemes de Barcelona. “Els altres projectes de Ventura Pons no havien funcionat i, d'alguna manera, nosaltres paguem un deute de tercers”, diu Almazán, en referència a les iniciatives de Ventura Pons amb els cinemes Las Vegas, de Figueres, i Texas, de València, que no han funcionat.
Els Texas del barri de Gràcia, en canvi, s'havien convertit en un lloc gairebé de culte per a molts barcelonins: “L'assistència mitjana era d'uns 4.000 espectadors a la setmana, la qual cosa està molt bé”, explica el programador. De fet, s'ha impulsat un moviment veïnal que es proposa lluitar contra el tancament de les pantalles. Ara toca estudiar si hi ha possibilitats de tornar a obrir però la conjuntura no és la més favorable: “És un mal moment, és clar”, reconeix Almazán. “Però aquesta mobilització social demostra que els cinemes són un actiu cultural i és un suport molt important per intentar seguir i trobar algú disposat a fer-ho”.
En la programació dels Texas es va apostar per preus econòmics (tres euros l'entrada) i per reposicions, i la fórmula funcionava. “D'alguna manera, en aquesta època en què els títols d'estrena duren molt poc en cartellera, donàvem una segona oportunitat a moltes pel·lícules i la gent ho agraïa. El nostre tancament fa mal a molts aficionats”. El compromís amb la llengua, en oferir pel·lícules subtitulades al català, també ha estat un dels èxits d'aquests sis anys de cinema al barri de Gràcia.
El tancament de sales de cinema està sent una de les conseqüències immediates de la crisi del coronavirus. Els Texas acompanyen, de moment, els Meliès a Barcelona, els Arinco a Palamós o El Punt a Cerdanyola, que no han pogut suportar els mesos de tancament i han abaixat definitivament el teló.