Els falsos anuncis del secessionisme
L'independentisme segueix prometent actes inviables per la situació dels seus líders i l'actuació judicial
La realitat va tornar a imposar-se dilluns i va evidenciar una nova promesa incomplerta de l'independentisme, que no acudirà, de moment, al Tribunal Europeu de Drets Humans per defensar la candidatura de Jordi Sànchez a la Generalitat, en contra del que es va anunciar el dia 9. Va ser un altre anunci fals dels molts que fa el secessionisme des de les eleccions del 21 de desembre, malgrat que ja s'ha demostrat en què va quedar l'anhelada república catalana, quan cap país la va reconèixer i es va...
La realitat va tornar a imposar-se dilluns i va evidenciar una nova promesa incomplerta de l'independentisme, que no acudirà, de moment, al Tribunal Europeu de Drets Humans per defensar la candidatura de Jordi Sànchez a la Generalitat, en contra del que es va anunciar el dia 9. Va ser un altre anunci fals dels molts que fa el secessionisme des de les eleccions del 21 de desembre, malgrat que ja s'ha demostrat en què va quedar l'anhelada república catalana, quan cap país la va reconèixer i es va revelar que no s'havien preparat les "estructures d'Estat" promeses. Aquests són alguns dels compromisos que van quedar en un no-res.
El retorn de Puigdemont. El 12 de desembre, en plena campanya electoral, Carles Puigdemont va oferir una roda de premsa per videoconferència a l'Agència Catalana de Notícies, que depèn de la Generalitat, i va prometre que ell i els quatre exconsellers fugits a Brussel·les tornarien a Catalunya si guanyava les eleccions. “Que ningú en tingui dubtes”, va dir, tot i que llavors ja pesava sobre ell una ordre de detenció si tornava. L'expresident segueix a la capital belga des del 30 d'octubre.
La restitució de l’expresident. Després de la victòria del 21 de desembre en escons (70 de 135), Junts per Catalunya, Esquerra i la CUP van fer pinya amb Puigdemont i van prometre que era “l'únic candidat” a la investidura i que seria restituït en el càrrec malgrat l'ordre de detenció. El 25 de gener, el president del Parlament, Roger Torrent, va convocar el ple d'investidura per al 30 d'aquell mes, però el dia 27 el Tribunal Constitucional va prohibir la investidura de Puigdemont si no es presentava personalment al Parlament i tenia permís del magistrat Pablo Llarena. Finalment, el ple no es va celebrar i va ser “ajornat, que no suspès”, va dir Torrent, perquè “no es donaven les garanties necessàries”.
A Estrasburg per Puigdemont. Torrent va dir llavors que “no hi havia cap altre” candidat que no fos Puigdemont. El 13 de febrer va anunciar una demanda davant del Tribunal Europeu de Drets Humans (TEDH) amb seu a Estrasburg i va fer una crida als diputats a sumar-s'hi. Mai es va arribar a presentar.
Investidura telemàtica, vot delegat. L'independentisme va prometre que la investidura de Puigdemont seria possible si es modificava el Reglament del Parlament per permetre una elecció telemàtica o amb vot delegat. Junts per Catalunya va registrar una iniciativa parlamentària per fer possible el canvi legal que mai es va arribar a tramitar pel desacord amb Esquerra i perquè els lletrats del Parlament s'hi van oposar.
Govern des de Brussel·les. El secessionisme també va prometre que, si es canviava la llei de la presidència de la Generalitat, Puigdemont podria ser investit president si una altra persona llegia el seu discurs escrit i que seria possible governar des de Brussel·les i reunir el seu Govern en sessions telemàtiques. Junts per Catalunya va registrar una altra proposició de llei per modificar el text vigent que també va acabar en un calaix per la discrepància amb ERC i les objeccions dels serveis jurídics.
El candidat Jordi Sànchez. Fracassades les anteriors iniciatives, Torrent va proposar Jordi Sànchez per a la investidura el passat dia 6 i va convocar un ple que s'havia de celebrar aquest dilluns, tot i que el candidat és a la presó i no tenia suport suficients, ja que la CUP va anunciar que s'hi abstindria. Finalment, el jutge Pablo Llarena li va denegar la llibertat el dia 9. L'independentisme i els seus altaveus mediàtics van dir que el jutge va jugar brut i que va esperar al fet que tanqués el TEDH per fer pública la seva decisió. Junts per Catalunya també va anunciar una querella contra Llarena per prevaricació si no excarcerava Sànchez. Al final, ni hi ha demanda a Estrasburg per demanar l'alliberament de Sànchez ni hi ha querella.