Una ferida d’asfalt a la terra de Menorca
Avança la polèmica carretera general del general Alejandre
Ara que ja creix herba a les tanques, la ferida de les màquines al paisatge de Menorca, prop de Maó, és vermella de terra roja . A les set del matí, entre la boira, cremen fumerals dels arbres arrabassats, mates i ullastres. Els nous espais pelats, l’asfalt els taparà.
A la Reserva de la Biosfera de la Unesco es fa una nova carretera gran, una de les més grans infraestructures mai no vistes.“És una destrossa del territori i del paratge i ens causa tristesa i espant”. Pere, un ciutadà moderat de Maó, un personatge cívic sense militància, s’explica amb la desolació que sent d’una part del...
Ara que ja creix herba a les tanques, la ferida de les màquines al paisatge de Menorca, prop de Maó, és vermella de terra roja . A les set del matí, entre la boira, cremen fumerals dels arbres arrabassats, mates i ullastres. Els nous espais pelats, l’asfalt els taparà.
A la Reserva de la Biosfera de la Unesco es fa una nova carretera gran, una de les més grans infraestructures mai no vistes.“És una destrossa del territori i del paratge i ens causa tristesa i espant”. Pere, un ciutadà moderat de Maó, un personatge cívic sense militància, s’explica amb la desolació que sent d’una part dels menorquins per les obres en marxa de la gran carretera de Maó a Alaior. “És una desmesura innecessària”.
Són just deu quilòmetres de via nova a una illa, Menorca, que de cap a cap fa 50 quilòmetres, entre les dues capitals històriques, de Maó a Ciutadella. “Hi haurà glorietes gegants cada quilòmetre i mig, en dos pisos, és una carretera duplicada, enorme”. Qui parla és Alícia, una semiresident, de vacances, amb caseta pròpia, que es sent una illenca esverada i compromesa.
És la gran obra del general Luís Alejandre, el militar de més alt grau que ha passat per les urnes, formant part d'una llista electoral, que fa política en democràcia. “La carretera general del general”, la descrigué EL PAIS fa un any. Al segle XVIII un altre militar britànic i colonial feu la seva camada, el camí d’en Kane, pel governador Richard Kane, una petita joia, un camí d’ungla, per anar amb bístia.
Alejandre fa la seva deixa a la seva illa. És el vicepresident per al PP del Consell de Menorca. Amb l’estil dialèctic i mà avesada, Alejandre fa la seva carretera en contra del criteri de l’oposició, dels ecologistes i d’una part de la ciutadania. No s’arrufa. El PP volia fer un desdoblament de l’actual carretera general de llevant a ponent, gairebé una autovia/autopista que creués Menorca.
“Ens votaren amb majoria absoluta i no amagarem els nostres plans”, diu, partidari, Joan, militant de la dreta que recorda que el Consell “escoltà els crítics, moderà i dulcificà l’impacte” del projecte de carretera “necessària per raons de seguretat”.
El general a la reserva i conseller Alejandre ha dit que el disseny crearà un impacte mínim i s'agafa als informes mediambientals. “Les grans rotondes en terreny rústic no tenen cap sentit, no distribueixen trànsit a cap lloc urbà”, diu Pere, que recorda que la plataforma de ciutadans de pes que demanà un nou projecte negociat va ser rebuda “com els de sempre, radicals, polititzats”.
Els ecologistes del GOB (Grup d’Ornitologia Balear) creuen que “Menorca perd l'oportunitat de fer una obra especialment compromesa amb la filosofia de la Reserva de la Biosfera, un referent”. La geògrafa, menorquina i expolítica socialista Maria Lluïsa Dubón diu que són les infraestructures que s’adapten al model territorial, no a l’inrevés.
Són trenta milions d’euros en aquest tram, que cada estiu usen 20.000 cotxes al dia i 12.000 a l’hivern. El Consell justifica també la polèmica obra en la inversió que no es podia perdre. “És una despesa innecessària, tudar diners”, creuen els ecologistes.