La cristal.lització de l'efímer
SOMBRAS ATRAPADAS
Manuel Barbié Galeria d'Art
Passeig de Gràcia, 66, 2n
Barcelona
Fins al 31 de gener del 2011
CATALÀ-ROCA
Galeria A/34
Aribau, 34
Barcelona
Fins al 31 de desembre
Gairebé sempre la forma és també matèria, fins i tot els núvols són corporis, flonjos i vaporosos, però en el cas de l'ombra la matèria és inexistent. Segurament no hi ha res més efímer i canviant que una ombra i res com la fotografia ha estat tan eficaç en captar-la. Des de fa anys, la col.laboració cíclica entre la comissària Victòr...
SOMBRAS ATRAPADAS
Manuel Barbié Galeria d'Art
Passeig de Gràcia, 66, 2n
Barcelona
Fins al 31 de gener del 2011
CATALÀ-ROCA
Galeria A/34
Aribau, 34
Barcelona
Fins al 31 de desembre
Gairebé sempre la forma és també matèria, fins i tot els núvols són corporis, flonjos i vaporosos, però en el cas de l'ombra la matèria és inexistent. Segurament no hi ha res més efímer i canviant que una ombra i res com la fotografia ha estat tan eficaç en captar-la. Des de fa anys, la col.laboració cíclica entre la comissària Victòria Combalia Dexeus i el galerista Manuel Barbié Nogaret ha dut a Barcelona una mirada a fons de la fotografia històrica d'avantguarda europea, especialment la centrada al París dels anys vint i trenta del segle passat. Les exposicions que han muntat junts Combalia i Barbié representen un bon complement a la que va muntar aquest any l'MNAC: Praga, París, Barcelona. Molts noms internacionals que a Montjuïc quedaven una mica coixos han sovintejat el pis de Barbié al passeig de Gràcia. I com sempre sol passar en aquests casos, un dels trets interessants i meritoris, tractant-se d'una monogràfica ben muntada, és que el material exposat està a la venda.
Les ombres de Català-Roca són netes, com les de Jean Moral o Pierre Boucher
Sombras atrapadas aplega un bon nombre de fotografies excepcionals de grans mestres de la càmera: Roger Schall, Pierre Boucher, Laure Albin Guillot, François Kollár, Jean Moral o André Steiner, entre altres. La majoria, en tiratges d'època. Tot i l'espai reduït de la sala, l'exposició s'ha ordenat de forma temàtica per donar-li coherència: el nu, mans i peus, la publicitat i la moda, i objectes i arquitectura. Entre els nus és on hi ha les obres més boniques, començant pel magnífic Nu à l'échelle de 1929 de Maurice Tabard, i seguit per l'esplèndid cos de la model Assia fotografiat el 1933 per Roger Schall. Les peces per a publicitat d'André Steiner i de Jean Moral també es troben entre les més interessants estèticament. I en el conjunt dedicat a les extremitats del cos humà sobresurt la nitidesa de Jean Moral i la delicadesa de Pierre Boucher. I entre les rareses, cal fer esment de l'ombra metafòrica, atemporal i tenebrosa del sadomasoquista Pierre Molinier i l'expressionisme, ja nova objectivitat, de Willy Otto Zielke, tràgic col.laborador de Leni Riefensthal al film dels Jocs Olímpics de Berlín del 1936.
Les ombres també planegen a cor què vols en l'obra de Francesc Català-Roca exposada en una altra galeria exquisida: l'A/34, dirigida amb encert per Paco Rebés amb la col.laboració dels germans Schjaer. Un establiment que, amb una discreció absoluta, s'ha convertit en un lloc molt freqüentat per connaisseurs. Tret d'una sola còpia vintage —la de l'emblemàtica Casa Ugalde— les fotografies de l'A/34 són tiratges moderns fets, però, amb una cura extrema i als mateixos laboratoris que utilitzava l'autor a l'època, en un procés modèlic.
Les ombres de Català-Roca són netes, com les de Moral o Boucher. Ja no pertanyen, però, als orígens de l'avantguarda històrica sinó al triomf de la modernitat en les dècades de 1950 i 1960. Naturalisme i geometria hi conviuen amb harmonia, sense estridències ni expressionismes. Són una mirada nítida a una realitat, la de la dilatada postguerra espanyola, on el precari era el nostre pa de cada dia.