Xavi Sellés, l’aparador és el missatge
Les seues creacions de gust pop han revolucionat els comerços de la ciutat de València, ara transformats en espais lúdics i sorprenents
Des d’una de les vitrines s’enfila el cap gegant i indiscret d’una girafa. L’escena té lloc al centre de la ciutat de València. No som davant d’una promoció del Bioparc ni d’una seqüència d’una pel·lícula de Tim Burton. El responsable d’aquesta imaginativa escenografia és Xavi Sellés (Xàtiva, 1975), un creador que s’ha proposat fer del carrer un lloc de trobada més suggestiu i sorprenent. “La decoració d’aparadors és una cosa molt engrescadora, perquè fas una faena que està a la vista de la gent, les vint-i-quatre hores del dia i amb un gran impacte”. Xavi Sellés va estudiar a l’Escola d’Art i...
Des d’una de les vitrines s’enfila el cap gegant i indiscret d’una girafa. L’escena té lloc al centre de la ciutat de València. No som davant d’una promoció del Bioparc ni d’una seqüència d’una pel·lícula de Tim Burton. El responsable d’aquesta imaginativa escenografia és Xavi Sellés (Xàtiva, 1975), un creador que s’ha proposat fer del carrer un lloc de trobada més suggestiu i sorprenent. “La decoració d’aparadors és una cosa molt engrescadora, perquè fas una faena que està a la vista de la gent, les vint-i-quatre hores del dia i amb un gran impacte”. Xavi Sellés va estudiar a l’Escola d’Art i Superior de Disseny d’Alcoi atret pel camp de la il·lustració i el disseny gràfic. “Precisament el meu debut en l’aparadorisme va ser amb la realització d’una gran il·lustració de 25 metres per a unes vitrines”. S’autodefineix com un curiós vocacional, amb un desig d’explorar que probablement ha estat el culpable que haja desembocat en aquest sector professional i poc conegut. “Crec que és un espai de comunicació i realització plàstica que et permet arribar a la gent d’una manera immediata, a tota mena de públic, i en què, d’altra banda, estàs marcat per un temps que t’obliga ser molt arriscat i, fins tot, agressiu pel que fa a les teues propostes”.
A la ciutat de València alguns dels seus treballs es poden veure en diferents establiments de l’Eixample i, també, a la seua ciutat, Xàtiva. “Jo pense que els comerciants, i parle en línies generals, perquè sempre hi ha excepcions, no s’aprofiten d’aquest espai de comunicació que suposa l’aparador i continuen actuant com fa vint o trenta anys, només preocupats per la peça que exposen i pensant en aquesta”, assenyala Xavi Sellés. “ No hem d’oblidar mai —continua Sellés— que treballem un espai comercial, però si a aquest espai, hi afegim un punt de sorpresa, d’atracció, de singularitat, de segur que serà més atractiu i acabarà beneficiant l’establiment com una marca distintiva”.
Té el centre d’operacions professionals a Xàtiva. “Hui dia el nostre espai físic es diu Internet i crec que no cal que l’estudi o l’oficina haja d’estar per força a València o en una altra gran ciutat”, diu Xavi Sellés. Reparteix la seua faena entre el seu estudi i l’agència de publicitat La Casa de los fideos en què du a terme funcions de director d’art. “En aquest món de la creació i la comunicació el caràcter multidisciplinari s’imposa; d’alguna manera, treballem en camps que actuen en forma de vasos comunicants i que t’obliguen a una flexibilitat professional”. Aquesta diversitat és la que s’ha projectat en disciplines com les de la il·lustració i la literatura infantil, el disseny gràfic, etc. “Tracte de defugir en la meua faena aquesta aureola o significació “artística” que envolta la tasca del professional, no m’agrada la definició d’artista, pel caràcter elitista o de privilegi que implica”, diu Xavi Sellés.
Probablement, per aquesta preocupació pedagògica i professional, visita de tant en tant aules i centres de formació. “Hi ha un missatge que m’agrada sempre projectar, explicar, als estudiants: que busquen per damunt de tot potenciar la creativitat”. “Si no som creatius —continua Xavi Sellés—, per més virtuosisme de què puguem fer gala, no ens servirà de res”. I afig que “i això no vol dir que no dominem les tècniques i els llenguatges tècnics més sofisticats; ans al contrari, seria suïcidar-se en el món actual”. “Pots veure —assenyala Sellés—, per aqueix gran aparador que és Internet, treballs que potser són molt toscos o poc refinats, però que han suplit amb imaginació i enginy les carències tècniques, i això està molt bé”. I conclou, “i si és possible, sempre amb humor i ironia”.