Triple empat de PP, PSOE i Ciutadans tres setmanes abans del 20-D
Els tres arriben amb les mateixes opcions. Podem es despenja del grup de vencedors
La victòria està a l'abast de tres partits. Quan falten tres setmanes per a les dotzenes eleccions generals a Espanya des de la restauració democràtica, no hi ha un clar vencedor i qui ho sigui pujarà al podi per estret marge respecte dels dos següents. Aquesta és la fotografia feta per Metroscopia, que situa el PP, el PSOE i Ciutadans amb una intenció de vot similar, encara que l'últim sobresurt lleugerament. Podem queda despenjat del grup de possibles vencedors.
Des del final de l'estiu el quatripartit que semblava...
La victòria està a l'abast de tres partits. Quan falten tres setmanes per a les dotzenes eleccions generals a Espanya des de la restauració democràtica, no hi ha un clar vencedor i qui ho sigui pujarà al podi per estret marge respecte dels dos següents. Aquesta és la fotografia feta per Metroscopia, que situa el PP, el PSOE i Ciutadans amb una intenció de vot similar, encara que l'últim sobresurt lleugerament. Podem queda despenjat del grup de possibles vencedors.
Des del final de l'estiu el quatripartit que semblava configurar-se a Espanya com a nou sistema de partits s'esvaeix per quedar-se en tres, tot i que el quart, Podem, dista molt de ser una força residual. A l'informe elaborat per Metroscopia, amb un treball de camp fet entre el 23 i el 25 de novembre, amb 1.200 entrevistes, Ciutadans es manté com a força política de primer nivell. El salt que va fer a l'octubre, en sobrepassar Podem, no només s'ha consolidat sinó que s'ha col•locat al mateix nivell que els dos partits que han governat Espanya, alternativament, des del 1982. Però el ball és incessant. El mes passat el partit d'Albert Rivera va sobrepassar el PSOE, però en aquest moment tots dos partits estan a l'una.
Aquesta competició és el reflex de la situació electoral del PSOE i de Ciutadans, als quals els sociòlegs de Metroscopia atorguen encara marge i capacitat per atreure vot.
No passa així, o no de forma tan accentuada, al PP i a Podem, el vot del qual va afermant-se tot i que els populars experimenten una lleugera reculada. El PP va veure créixer les seves expectatives durant el punt més àlgid del repte secessionista de les forces polítiques catalanes. El treball de camp de l'estudi va començar a fer-se 11 dies després de l'atemptat gihadista a París, així que els consultats van tenir marge per albirar les actituds de cadascun dels partits. De les mateixes ha sobresortit la inhibició del president del Govern, traduïda en la falta de definició sobre la possible aportació d'Espanya en el combat contra el terrorisme islamista fins al cap de les eleccions.
Ni el terrorisme gihadista, que ha entrat, no obstant això, en campanya, ni la situació a Catalunya han provocat tombs o moviments bruscs. Només el PSOE millora posicions, en pujar un punt i mig en un mes, mentre que Podem consolida l'alça que va registrar a l'enquesta prèvia. Amb el PP, Ciutadans i el PSOE a la mateixa franja en estimació de vot, amb una mica més del 22% dels vots i amb una dècima de diferència, la "cuina electoral" revesteix una especial importància tot i que es tracta d'un exercici d'estimació i no d'una predicció.
Segons el procés de depuració, Ciutadans estaria en primer lloc en intenció de vot i simpatia, seguit del PSOE, mentre que el PP es quedaria a dos i a quatre punts de distància, respectivament.
Aquest estret marge en les preferències provocarà que els partits facin un esforç desmesurat en aquesta campanya, que comença oficialment la nit del proper dijous 3 de desembre, per disputar el vot a la franja central. El PSOE serà la força política més assetjada atès que Ciutadans, Podem i Esquerra Unida, a més dels nacionalistes, persegueixen els vots del partit que representa Pedro Sánchez. Els socialistes miraran de convèncer els seus potencials votants progressistes, que declaren ara votar Ciutadans, que aquesta força política és "dreta moderna", però "dreta". La importància dels debats, com el que se celebrarà demà a EL PAÍS, cobra una especial rellevància davant la igualtat extrema en la intenció de vot de tres partits.