Juan Antonio Samaranch: “Només podrà evolucionar un projecte olímpic, Barcelona el 2030 o Madrid el 2032”
El vicepresident del COI analitza les opcions de la capital catalana per organitzar els Jocs d'Hivern i explica perquè "els referèndums són perillosos"
Juan Antonio Samaranch Jr. (Barcelona, 59 anys) té la mateixa il·lusió que tenia el seu pare: portar uns Jocs Olímpics a la capital catalana. El vicepresident del COI atén a EL PAÍS després de participar en un acte de suport a la candidatura Pirineus-Barcelona per als Jocs d'Hivern de 2030 i reivindica la “flexibilitat” del comitè per trobar una data adequada dels Jocs. A més, admet que entre el projecte de Barcelona i una hipotètica candidatura madrilenya per a l'estiu del 2032 “només podrà evo...
Juan Antonio Samaranch Jr. (Barcelona, 59 anys) té la mateixa il·lusió que tenia el seu pare: portar uns Jocs Olímpics a la capital catalana. El vicepresident del COI atén a EL PAÍS després de participar en un acte de suport a la candidatura Pirineus-Barcelona per als Jocs d'Hivern de 2030 i reivindica la “flexibilitat” del comitè per trobar una data adequada dels Jocs. A més, admet que entre el projecte de Barcelona i una hipotètica candidatura madrilenya per a l'estiu del 2032 “només podrà evolucionar una” i que realitzar una consulta sobre els Jocs “és perillós”.
Pregunta. Si Barcelona presenta una candidatura olímpica abans del 2020 té més opcions de guanyar?
Resposta. El COI està obert a rebre propostes. Si es comparteix la mateixa visió que una candidatura, no hem d'esperar cap termini [per triar seu]. Hi ha altres països i territoris interessats. Quan s'iniciï un diàleg amb el COI, es veurà quin és el millor moment per organitzar uns Jocs al Pirineu.
P. Pot ser més enllà del 2030?
R. Al COI tenim una paraula que és flexibilitat. Per al 2024 teníem dues grans candidates [París i Los Angeles] i no vam voler perdre a cap, per la qual cosa es van repartir els Jocs de 2024 i 2028. No sé si Pirineus-Barcelona serà en 2030, però ha d'estar al radar del COI i començar al més aviat possible.
P. Un projecte olímpic de Madrid per als Jocs de 2032 interferiria en el de Barcelona?
R. De moment no interfereixen, però veurem el cos que pren cadascun. Només podrà evolucionar un. De moment el projecte de Barcelona està molt avançat i porta molts anys de relació amb el COI.
P. El COI prefereix uns Jocs d'estiu a Madrid o uns d'hivern a Barcelona?
R. El comitè no es posicionarà en decisions de país. Però és clar que el COI té un gran record dels Jocs del 92 i considera el COE com un gran aliat en defensa de l'olimpisme mundial. Qualsevol idea que provingui d'Espanya s'escoltarà amb molt interès.
P. Vostè demana unitat política.Però l'Ajuntament de Barcelona, la Generalitat i el COE estan d'acord a aspirar als JJ OO del 2030. Qui falta?
R. L'olimpisme no és polític, però tampoc som rucs. Vivim en un món polític i estem subjectes a això. Existeix clarament una situació sobre Catalunya que afecta qualsevol projecte que es presenti al món, sobretot en un basat a Barcelona. No dic que tothom es posi d'acord en tot, però cal posar aquest projecte per sobre de les diferències si es vol tenir èxit.
P. La qüestió catalana incomoda al COI?
R. Per res. Si no volem que la política interfereixi en la gestió de l'esport, tampoc l'esport ha d'interferir en els conflictes polítics, a Espanya i al món.
P. Falta convèncer la societat per als Jocs?
R. Hi ha poques possibilitats de veure un suport de la societat civil com aquest. El RACC té 800.000 socis; el Barça, un milió... no són entitats que estan en una bombolla de cristall, sinó que tenen base. La base social per a aquest projecte existeix, no en tinc cap dubte.
P. Li espanta una consulta sobre els Jocs a la ciutadania?
R. No. Les consultes permeten defensar uns arguments, però són perilloses. Al final es vota de tot menys d'allò que es qüestiona. Es tendeix a votar en contra o a favor de l'Ayuntamient... Els referèndums són perillosos.
P. El nou model olímpic del COI és més sostenible i s'admet que el gigantisme dels Jocs era excessiu?
R. Cal explicar moltes coses. Es diu que els Jocs de Sochi van costar 50.000 milions, i no és veritat: van costar 1.800 milions i en van guanyar 200. Rússia va invertir 50.000 milions en carreteres, trens, hotels... en una zona turística i va convertir Sochi en el centre més important de neu i vacances de l'àrea. Té una ocupació del 98%. Va ser la seva inversió, com en el seu moment Barcelona va fer amb les rondes a la ciutat el 1992.
P. L'actual oferta hotelera dels Pirineus és suficient per albergar els Jocs?
R. Necessitem un nombre d'hotels, infraestructura, desnivell i pistes que el Pirineu ja té. No hi ha cap problema. Però si la ciutadania ha de millorar aquestes instal·lacions per al seu futur, amén; però no serà pel COI.